נפלאות הגישור והמגשר החמסן
משל ציני חסר כל יסוד

בכינוס יושבי ראש של ועדי עובדים, על מערכות יחסי העבודה המתדרדרים במדינה, עלה נושא הגישור בסכסוכים, בנוסף על בוררות ותיווך. רבים מהמשתתפים לא האמינו בהליך הגישור (שהיה עדיין בלתי מוכר), וטענו כי הדרך הטובה לקדם את ענייני העובדים, היא לאיים ולהפעיל סנקציות כנגד המעסיקים "כי הם מבינים רק כוח". עמיתי שהשתתף בכינוס, וניסה להציג את תהליך הגישור ויתרונותיו, נתקל בתגובות מנוכרות ובחוסר נכונות להקשיב לדבריו. האווירה נעשתה מתוחה, חשתי אי-נוחות מהמצב ואף חששתי כי ייצא מכלל שליטה. נזכרתי בסיפור ישן של קרילוב, שמתאים להעברת מסר הנחיצות בהליך הגישור. מכיוון שהספר לא היה לפני, שרבטתי במהירות משהו בחרוזים, דומה לסיפור המקורי ושמתי אותו בכריכת תיק הכנס. בהפסקה, ביקשתי מעמיתי שירשה לי לפנות אל המשתתפים, והוא הודה לי על כך שאני מסתכן במקומו.  
תוך שאני מציג את עצמי כמספר סיפורים שבא לבדרם (הם רגילים למופעי בידור בכינוסיהם), פתחתי את תיק הכנס המהודר, הרכבתי את משקפי הקריאה, וזה מה שהקראתי להם. בהזדמנות זו אני מתנצל בפני קרילוב ז"ל, ומודה לו על השראתו:

מעשה בדובה לבנה, שעמדה להמליט בשנתה.
הכינה לגוריה כדור גבינה, בגודל אבטיח,
והוראות כתובות לחלוק בו, את שרידותם להבטיח.
נכנסה  והתארגנה במאורתה, ושנת דובים חורפית כמהדרין עליה ירדה.
ובשנתה שני גורים המליטה, ינקו הגורים מחלבה והתכרבלו בחיקה.
אך לאחר ימים קמעה, יבש החלב של אימא.
מצאו הדובונים את הגבינה, וההוראות לחלוק ולאכלה.
אך הנה פרץ ריב ומדון, את חלוקת הגבינה יעשה איזה דובון?
מחשש שיקפח את אחיו, הם המשיכו לריב.
בהמולה ביניהם שהחוצה נשמעה, התעורר השועל (עורך-דין בעוד שנה).
ניגש למאורה והציע עזרה.
באתי אליכם במיוחד ואת בעיותיכם אפתור מייד.
תינו הדובים את צרתם, והמשיכו לילל בקול רם.
השקיטם השועל והורה, את הגבינה הביאו הנה במהרה.
הוציא השועל כלי מדידה, ואת כדור הגבינה סימן לחלוקה.
באחת חצה את הגבינה, בידו האחת בגודל מלון ובשנייה בגודל לימון.
הושיט את החלקים לדובונים, וכאילו נפרד, עצמו השים.
זעקו שנית הדובונים, כי עם החלוקה הקטן לא הסכים.
אמר השועל אין בעיה, מייד אחדש ואשווה את החלוקה.
נגס השועל בחלק הגדול עד שהפך כביצת תרנגול.
שוב נזעקו הדובונים, ודרשו חלוקה מתאימה כשווים.
וכך נגס השועל, פעם מיד זו ופעם מיד זו,
עד כי נותרו שני פירורים, ממש שווים.
מסרם השועל לדובונים, שעם חלוקה זו כבר היו מרוצים.
רק לאחר מכן הבינו, כי את השועל בגבינתם האכילו,
אך השועל עצמו, כבר הרחיק מגחך לדרכו.

o:\mazal\doc\השועל והדובונים.doc